Na Vysočině investují do vodovodů i vesnice po zkušenostech se suchem
![](/aaa/img.php?src=/img_upload/e6ffb6c50bc1424ab10ecf09e063cd63/depositphotos_534927854_s.jpg&w=666)
V obci Kejžlice žije 433 lidí, její chystaná investice do veřejného vodovodu je za 8,6 milionu korun. "Studny po letech čistíme, prohlubujeme," řekl starosta Václav Zástěra (nestraník). Obec také opraví vodovodní řad, postaví nový vodojem. Starosta podotkl, že teď voda je, ale v minulých suchých letech ji musela obec i dovážet. Podotkl, že v posledním desetiletí se také zvýšil počet obyvatel o stovku.
Věž na Havlíčkobrodsku se díky investici za 8,7 milionu korun napojí na skupinový vodovod, do něhož teče voda z vodárenské nádrže Švihov na Želivce. "Je to hlavně o množství vody, které k nám potřebujeme dostat," řekl starosta Martin Bárta (nestraník). Obecní vodovod je zatím napojený jen na místní zdroje, které přestávají stačit. Starosta uvedl, že podle hydrogeologických studií se už v lokalitě neukazuje jiný zásadní pramen, který by mohla obec využít. Přivaděč vody měřící 3,8 kilometru obec buduje mezi Krásnou Horou a svou místní částí Jedouchov, součástí investice jsou navazující technické úpravy vodárenské infrastruktury. V obci Věž žije 810 lidí.
Dotace na investice do vodovodů by z Vysočiny měly dostat také například Vojnův Městec na Ždársku a Rantířov u Jihlavy. Zmiňované projekty patří mezi akce doporučené k financování v operačním programu Životní prostředí. Vyplývá to z dubnových informací na webu programu. Oslovení starostové tento týden ale vesměs uváděli, že ještě nemají písemné potvrzení dotace.
Na Vysočině je podle Českého statistického úřadu pitnou vodou z vodovodů zásobovaných 94,3 procenta obyvatel, což byl v porovnání s celostátním průměrem o jednu desetinu nižší podíl. Vodovodní síť vloni měřila 5933 kilometrů, mezi kraji v Česku byla šestá nejdelší.
reklama
Dále čtěte |
Online diskuse
Všechny komentáře (1)
Petr
25.6.2024 11:56Voda je přece v krajině jen jedna, není jich tam několik jako v lednici, a když jedna dojde, vezmeme druhou a pohoda. Musíme dělat vše pro to, aby voda v krajině zůstávala. Když nic dělat nebudeme, tak nám za chvíli dojde i ta odjinud, nebo z hlubších vrtů. A pak co? Ještě hlubší?
Musíme se naučit vodu si "vyrábět", tedy dělat to tak, aby v krajně zůstávala. Zakázat dláždění a betonování, povinně zasakovat vodu z dešťů, ze střech, komunikací..., omezovat sekání trávy i existenci holé půdy, zalesňovat vše co jde, stávající lesy zahušťovat a měnit na vícepatrové, obnovovat a budovat mokřady, tůně, potoky, rybníčky... Po středověkém rybníkářství máme v krajině tisíce zbytků rybníků, ty musíme obnovit, stejně jako vše, co jsme zatrubnili, zasypali, zmeliorovali. Nikde nesmí voda odtékat jen tak pryč. A stovky dalších větších či menších možností jak něco udělat. Vody je dostatek, jen si ji neumíme udržet. Proč taky, když po otočení kohoutkem teče.